DEMOGRAFICKÁ ANALÝZA A PROGNÓZA 
MĚSTA BEROUN

duben 2005

Obsah:
DEMOGRAFICKÁ ANALÝZA A PROGNÓZA
Seznam tabulek a grafů:
1.	Úvod
2.	Analýza současného stavu obyvatelstva
2.1.	Vývoj přirozené měny obyvatel
2.2.	Vývoj migrace
2.3.	Struktura obyvatelstva podle věku
2.4.	Vedlejší demografické charakteristiky
2.4.1.	Potratovost
2.4.2.	Sňatečnost
2.4.3.	Rozvodovost
3.	Demografická prognóza
3.1.	Budoucí vývoj úmrtnosti
3.2.	Budoucí vývoj plodnosti
3.3.	Budoucí vývoj migrace
3.4.	Výsledky prognózy
4.	Shrnutí závěrů
Seznam použitých zdrojů:

Seznam tabulek a grafů: 
Tabulka 1: Vývoj středního stavu obyvatel města Beroun na přelomu 20. a 21. století
Tabulka 2: Pohyb obyvatel v Berouně v letech 1996–2003
Graf 1: Vývoj přirozené měny obyvatel (1996-2003)
Tabulka 3: Migrace a celkový pohyb obyvatelstva v Berouně 1996-2003
Graf 2: Pohyb obyvatel v Berouně 1996-2003
Tabulka 4: Věková struktura obyvatel a její vývoj v Berouně a dalších městech
Tabulka 5: Ukazatelé potratovosti v Berouně v průběhu 90. let
Tabulka 6: Ukazatelé sňatečnosti v Berouně v průběhu 90. let
Tabulka 7: Ukazatelé sňatečnosti v Berouně v průběhu 90. let
Tabulka 8: Porovnání vývoje naděje dožití do roku 2030 mezi ČR a Středočeským krajem
Tabulka 9: Porovnání vývoje úhrnné plodnosti do roku 2030 mezi ČR a Středočeským krajem
Tabulka 10: Vývoj celkového počtu obyvatel města Berouna do roku 2030
Graf 3: Vývoj počtu obyvatel v Berouně podle tří variant v závislosti na úrovni migrace do roku 2030
Tabulka 11: Vývoj věkového složení obyvatelstva Berouna podle Varianty +50
Graf 4: Vývoj složení jednotlivých věkových skupin v Berouně mezi lety 2005-2030
Tabulka 12: Vývoj indexu stáří a indexu ekonomického zatížení
1.	 Úvod
Tato demografická analýza vznikla jako základní podkladový materiál pro tvorbu komunitního plánu města Berouna. Na základě analýzy současných demografických trendů v Berouně, resp. v nadřazených územních jednotkách, tj. Středočeském kraji a České republice je předpovídán další demografický vývoj ve studovaném území s cílem určit celkové početní a strukturální charakteristiky obyvatelstva ve výhledu do roku 2030. 
Studie je členěna na 2 základní části. V první části je analyzován současný vývoj obyvatelstva a trendy jeho dalšího směřování. Ve druhé části je pak zpracována vlastní demografická prognóza. Hned na začátku, si je třeba uvědomit, že prognózování vývoje takto malé populace, která je zcela otevřená vůči okolním vlivům, je z metodologického hlediska značně obtížné. To je dáno už faktem, že při analýze současných charakteristik populace a stanovování předpokladů prognózy je třeba vycházet z údajů, které se v jednotlivých letech právě z důvodu malé velikosti územní jednotky (město Beroun) značně liší a kolísají. Tento metodologický problém byl vyřešen jednak využitím několikaletých průměrů, v některých případech pak generalizací a konečně porovnáváním s vývojem ve vyšší územní jednotce, tj. Středočeském kraji. S malou početní velikostí populace souvisí i fakt, že na její početní vývoj má významný vliv migrace, tj. saldo počtu vystěhovalých a přistěhovalých osob. Celkový počet obyvatel byl v závislosti na migraci prognózován ve 3 variantách. Jedné bez existence migrace a 2 variantách s různým scénářem vývoje migrace.
Díky výše uvedeným zkušenostem, tj. především díky velikosti zkoumané populace a relevantnosti dostupných dat jsme se proto rozhodli nepoužívat velice podrobnou kohortně-komponentní metodu, která na základě specifických měr plodnosti a úmrtnosti a konstrukce podrobných úmrtnostních tabulek propočítává strukturu obyvatel dle věku a pohlaví a překlápí ji v příslušných intervalech do vyšších věků. Výstupem takovéto metody jsou na straně plodnosti ukazatel úhrnné plodnosti a na straně úmrtnosti naděje dožití při narození. Použili jsme metodu aplikování odhadovaných předpokladů vývoje obyvatel, zejména z vyšší řádovostní úrovně. Na základě expertního posouzení relevantních podkladů a s přihlédnutím k místním a regionálním specifikům jsme pak definovali vstupní parametry prognózy. 
Účelem této demografické analýzy a na ní navazující prognózy není zahltit zadavatele množstvím tabulek a grafů, které netvoří konzistentní a vypovídající celek. Naopak jsem se snažili podat relevantní a opodstatněné údaje, které napomůžou při procesu komunitního plánování. Proto je prognóza doplněná i o některá doporučení a zdůrazňuje nejvýznamnější závěry. 
Tato práce  se neomezuje pouze na analýzu hlavních demografických procesů. Vedle procesů demografické reprodukce se věnuje také vedlejším demografickým procesům, kterými jsou potratovost, sňatečnost a rozvodovost. U těchto procesů už nebylo přikročeno k prognózování, protože to není u většiny prognóz zvykem. Důvody proč se demografické prognózy většinou nevěnují předpovídání těchto procesů jsou blíže specifikovány v podkapitole 2.4. 
Demografická analýza a prognóza je prvním krokem v přípravě komunitního plánu. Vhodným doplněním této analýzy by byla i sociální analýza obyvatelstva v Berouně, která by se zabývala situací na trhu práce, v oblasti nabídky a poptávky sociálních služeb, sociálně-patologických jevů, spolkové činnosti, apod.
V poslední kapitole této analýzy jsou stručně shrnuty hlavní závěry ohledně vývoje obyvatelstva a jeho struktury. Tyto závěry by měly sloužit jako základní vodítko pro nastavování budoucích sociálních služeb v rámci komunitního plánu. Další fází přípravy komunitního plánu by pak měla být konfrontace těchto závěrů se seznamem v současnosti poskytovaných sociálních služeb na území města a vytipování mezer v pokrytí aktuálních a zejména budoucích potřeb obyvatel. 

2.	Analýza současného stavu obyvatelstva
Město Beroun se nachází na soutoku řek Berounky a Litavky, v exponované poloze v jihozápadním zázemí hlavního města Prahy. Dopravně je napojen na dálnici D5 spojující Prahu s Plzní a jihovýchodním Německem a na 3. transitní železniční koridor, který v ČR spojuje Cheb, Plzeň, Prahu a Ostravu. Význam těchto údajů pro demografickou analýzu spočívá v nastínění potenciálu města jako migračního cíle.
Beroun je jedním z 10 bývalých okresních měst Středočeského kraje (2 okresy byly „venkovskými“ okresy Prahy), mezi nimiž svou populační velikostí dosahuje na 7. místo. V současné době vykonává přenesenou státní správu jako obec s rozšířenou pravomocí zhruba na polovině území bývalého okresu (zbytek spadá pod obec Hořovice). 
V roce 2004 mělo město Beroun podle údajů ČSÚ 17.550 obyvatel (střední stav). Od roku 1950 tak z původního počtu 13.802 stoupl tento počet o 3.748 obyvatel, což činí nárůst o více než čtvrtinu (27 %). Nárůst ovšem nebyl rovnoměrný a například po roce 1991, kdy počet obyvatel dosáhl 18.005, dochází k postupnému poklesu. Podíváme-li se podrobněji na vývoj celkového počtu obyvatel města Beroun od druhé poloviny 90. let, zaznamenáme celkový úbytek obyvatel. Ovšem od roku 2000 lze konstatovat krátkodobou stabilizaci počtu obyvatel okolo hodnoty 17.500.
Tabulka 1: Vývoj středního stavu obyvatel města Beroun na přelomu 20. a 21. století
	1996	1997	1998	1999	2000	2001	2002	2003	2004	
poč. obyv.	17 796	17 749	17 751	17 642	17 574	17 474	17 544	17 479	17 517	
Zdroj: ČSÚ
Pozn.: Údaje v tabulce jsou střední stavy obyvatel v daném roce.
2.1.	Vývoj přirozené měny obyvatel
Přirozená měna obyvatel se skládá ze dvou základních demografických procesů, tj. procesu úmrtnosti a procesu porodnosti, které předurčují vývoj populace při nezohlednění migrace. Základním údajem vyjadřujícím proces úmrtnosti je naděje dožití. Ta v roce 2002 dosáhla ve Středočeském kraji u mužů 72,1 let a u žen 78,3. To u mužů odpovídalo celostátnímu průměru a u žen se tento údaj pohyboval mírně pod průměrem (celostátní průměr muži 72,1 a ženy 78,5). 
Za Beroun nemáme srovnatelný údaj k dispozici. Celkový počet zemřelých v Berouně se v posledních letech pohybuje kolem 170-200 za rok a v tomto období zde nelze vysledovat jednoznačný ať již pozitivní či negativní  trend, naopak se dá spíše hovořit o stabilní úrovni úmrtnosti. Ostatně počet zemřelých je velice ovlivňován věkovou strukturou, takže i kdyby absolutní počet zemřelých ukazoval stoupající tendenci, ve skutečnosti se může jednat pouze o změny ve věkové struktuře. V relativním vyjádření v Berouně ročně umírá 10-11 osob na 1000 obyvatel (tzv. hrubá míra úmrtnosti).  
Tabulka 2: Pohyb obyvatel v Berouně v letech 1996–2003
rok	střední stav obyvatelstva	porodnost	úmrtnost	přirozený přírůstek	
1996	17 796	7,19	10,73	-3,54	
1997	17 749	9,47	13,24	-3,77	
1998	17 751	8,79	9,52	-0,73	
1999	17 642	10,15	10,54	-0,40	
2000	17 574	9,16	11,21	-2,05	
2001	17 474	8,18	10,87	-2,69	
2002	17 544	10,09	10,43	-0,34	
2003	17 479	8,58	10,76	-2,17	
Zdroj:	Pohyb obyvatelstva v České republice v roce 1995, 1997, 1999, 2001, 2002, 2003
Pozn.:	střední stav obyvatelstva – průměrný počet obyvatel za daný rok
	porodnost – počet živě narozených na 1000 obyvatel
	úmrtnost – počet zemřelých na 1000 obyvatel 

V případě plodnosti je základní charakteristikou tzv. úhrnná plodnost. Zjednodušeně se dá říci, že se jedná o průměrný počet dětí připadající na jednu ženu v průběhu jejího reprodukčního období. V roce 2002 byla úhrnná plodnost ve Středočeském kraji na úrovni 1,20 dítěte na jednu matku v produktivním věku. Celostátně bylo ve stejném roce dosaženo hodnoty 1,17. Z toho vyplývá, že se úroveň plodnosti ve Středočeském kraji pohybovala nad průměrem ČR.)
Zaměříme-li se opět přímo na město Beroun, co se porodnosti týče, zjistíme, že se v posledních letech ročně živě narodilo řádově 130-180 dětí. Zde je třeba konstatovat, že údaje z poloviny 90. let jsou absolutně i relativně nejnižší a od té doby lze pozorovat krátkodobý mírný nárůst míry porodnosti a následnou stabilizaci. Úroveň porodnosti se v současnosti pohybuje v řádu 8-10 živě narozených dětí na 1000 obyvatel (tzv. hrubá míra porodnosti).
Z předchozích veličin lze vypočítat tzv. přirozený přírůstek (respektive hrubou míru přirozeného přírůstku), který je definován jako rozdíl mezi hrubou mírou úmrtnosti a hrubou mírou porodnosti. Ten se v Berouně drží v záporných hodnotách (jedná se tedy o přirozený úbytek), ovšem od poloviny 90. let jsou záporné hodnoty jen nízko pod nulou (v roce 2002 jen –0,34 promile).
Graf 1: Vývoj přirozené měny obyvatel (1996-2003)

Zdroj:ČSÚ

2.2.	Vývoj migrace
Přes důležitost demografického vývoje přirozenou měnou, lze zejména na regionální a lokální úrovni říci, že o celkovém počtu obyvatel do velké míry rozhodují i migrační toky obyvatel. Jejich význam zřejmě poroste i do budoucna, protože všechny regiony se budou potýkat s demografickým stárnutím a s poklesem počtu obyvatel přirozenou měnou. Migrační zisky tak mohou být jedním ze způsobů, jak tento negativní trend zvrátit. To ovšem platí spíše v krátkodobém horizontu. Ostatně při stěhování v rámci České republiky se vlivem minimálních regionálních rozdílů v demografickém chování stejně přistěhovávají občané s podobnou plodností a úmrtností, a tudíž nedochází k dlouhodobým změnám ve struktuře obyvatelstva vlivem migrace..

Tabulka 3: Migrace a celkový pohyb obyvatelstva v Berouně 1996-2003
rok	přistěhovalí /1000 obyv.	vystěhovalí /1000 obyv.	přírůstek stěhováním	přirozený přírůstek	celkový přírůstek	
1996	23,49	19,33	4,16	-3,54	0,62	
1997	20,51	20,56	-0,06	-3,77	-3,83	
1998	20,56	19,32	1,24	-0,73	0,51	
1999	17,97	23,01	-5,04	-0,40	-5,44	
2000	19,40	21,22	-1,82	-2,05	-3,87	
2001	24,38	22,15	2,23	-2,69	-0,46	
2002	28,27	27,30	0,97	-0,34	0,63	
2003	34,56	28,43	6,12	-2,17	3,95	
Zdroj:	Pohyb obyvatelstva v České republice v roce 1995, 1997, 1999, 2001, 2002, 2003
Pozn:	přirozený přírůstek – rozdíl mezi porodností a úmrtností

Z údajů v tabulce je patrné, že přírůstek stěhováním je z roku na rok poměrně proměnlivý a nestálý. V některých letech dosahoval výrazně záporných hodnot a v jiných zase výrazně kladných.  Průměrná hodnota absolutního přírůstku stěhováním v městě Berouně mezi lety 1996-2003 je 15 osob, což je poměrně zanedbatelné (představuje to méně než 1 promile). Je ovšem třeba přiznat, že v posledních 3 letech dosáhl přírůstek stěhováním vždy kladných hodnot a lze z toho tedy usuzovat, že by mohl být v tomto smyslu nastaven alespoň krátkodobý pozitivní trend. Tento předpoklad podporují i migrační salda v  90. letech za celý Středočeský kraj. Ta jsou od roku 1992 kladná a od roku 1998 se pohybují okolo 5-6 promile, což odpovídá výsledku dosaženému v Berouně v roce 2003. Tato salda jsou z velké míry dána suburbanizačními tendencemi v zázemí Prahy a naplňování preferencí městských obyvatel po bydlení v příjemném prostředí mimo hranice města. V městě Beroun tak v současné době dochází k vzájemnému rušení efektu mírného přirozeného úbytku a migračního přírůstku a celková velikost populace je tak, jak již bylo výše uvedeno, v posledních letech stabilizovaná kolem 17 500 obyvatel. 
Graf 2: Pohyb obyvatel v Berouně 1996-2003
Zdroj:	Pohyb obyvatelstva v České republice v roce 1995, 1997, 1999, 2001, 2002, 2003
Pozn.:	Přírůstky, resp. úbytky jsou vyjádřeny v promile, tedy přepočítány na 1000 obyvatel.

2.3.	Struktura obyvatelstva podle věku
Vlivem efektů popsaných v předcházejících kapitolách dochází a bude docházet také k výrazným změnám ve věkové struktuře obyvatelstva. Zatímco ještě v roce 1991 převyšoval podíl nejmladší složky obyvatel (0-14 let) 20 % z celkového počtu, v roce 2003 vlivem velmi nízké porodnosti došlo ke snížení tohoto poměru o jednu ¼ až na necelých 15 %. 
U ostatních věkových skupin nedošlo k tak výrazným změnám, ale to je dáno pouze tím, že snížená porodnost a nižší úmrtnost provázená dožíváním se vyššího věku, neměly možnost se v tomto období ještě dostatečně projevit. Produktivní složka populace (15-59 let) mezi lety 1991 a 2003 dokonce rostla. To bylo dáno tím, že v tomto období do této skupiny přecházely relativně silné ročníky z konce 70., resp. začátku 80. let. Naproti tomu do postproduktivního věku přecházely slabé ročníky narozené v průběhu 30. let 20. století. Jejich poměrně nízké počty jsou ovlivněny jednak vleklou hospodářskou a politickou krizí tehdejší doby a jednak tím, že v té době byly v období plodnosti slabé populační ročníky narozené během 1. světové války, které v další generaci replikovaly výpadek v počtu narozených. 
Z hlediska budoucího vývoje je ovšem třeba si uvědomit, že od poloviny 80. let a zejména v letech 90. došlo v ČR k dramatickému poklesu porodnosti a současné nejmladší ročníky jsou relativně slabé. Naproti tomu do důchodového věku se momentálně dostávají či se k němu blíží silné ročníky narozené během 2. světové války a zejména pak během poválečné natalitní vlny. To bude mít výrazné dopady na věkovou strukturu populace a zejména na snížení podílu její produktivní složky s významnými ekonomickými a sociálními dopady.
Tabulka 4: Věková struktura obyvatel a její vývoj v Berouně a dalších městech
	1991	2001	2003	
	celkem	0-14	15-59	60+	celkem	0-14	15-59	60+	celkem	0-14	15-59	60+	
Beroun	18 005	20,9	61,7	17,4	17 459	15,7	65,7	18,6	17 550	14,7	66,4	19,4	
referenční jednotky	Benešov	15 892	23,5	62,0	14,5	16 323	16,0	67,5	16,5	16 257	14,9	67,4	17,3	
	Kutná Hora	21 561	21,6	63,2	15,2	21 453	16,5	66,5	17,0	21 280	15,4	65,3	18,5	
	Mělník	19 625	20,9	63,2	15,9	19 271	15,8	66,0	18,2	19 231	14,5	66,1	19,2	
	Nymburk	15 142	21,5	62,0	16,5	14 407	14,9	67,7	17,4	14 373	14,2	67,0	18,6	
	Rakovník	17 425	22,3	62,5	15,2	16 695	16,1	66,7	17,2	16 473	14,4	65,9	18,4	
	Slaný	15 285	21,3	61,4	17,3	15 237	16,4	65,5	18,1	15 070	14,9	64,9	19,1	
	celkem	122 935	21,7	62,4	16,0	120 845	15,9	66,5	17,6	120 234	14,7	66,1	18,6	
Zdroj:	Sčítání lidu, domů a bytů 1991, 2001
	Statistická ročenka Středočeského kraje 2004
Pozn.:	Ve sloupcích je uveden procentuální podíl příslušné věkové kategorie na celkovém počtu obyvatel.

Právě velký nárůst podílu postproduktivní složky (dle některých materiálů se do této skupiny řadí  osoby starší 60 let, v některých starší 65 let, většinou v návaznosti na příslušný věk odchodu do důchodu v daném čase a místě) bude charakteristickým znakem vývoje v celé ČR. Určitý nárůst byl ostatně zaznamenán v Berouně již mezi lety 1991-2003. V tomto období se podíl nejstarší složky obyvatelstva zvednul o 2 % ze 17,4 na 19,4 %. Při srovnání s obdobně velkými městy Středočeského kraje nevykazuje Beroun v ani jedné ze složek populace výraznější odchylky. Přesto stojí za povšimnutí, že podíl postproduktivní složky byl v roce 2003 mezi srovnatelnými městy největší právě v Berouně. 
2.4.	Vedlejší demografické charakteristiky
Vedle procesů demografické reprodukce a základních strukturálních charakteristik obsahují demografické analýzy většinou i části věnované vedlejším demografickým procesům. Pod tímto pojmem se standardně označují sňatečnost, rozvodovost a potratovost. Tyto veličiny nevstupují ve většině případů do demografických prognóz, protože jejich odhady do budoucna jsou velice obtížné. Jedná se totiž spíše o socio-demografické jevy, které jsou hodně ovlivněny i sociálním, kulturním a náboženským zázemím daného obyvatelstva a jeho hodnotovou orientací. Nesouvisí tedy tak úzce s demografickými zákonitostmi jako takovými. U těchto jevů se objevuje také subjektivní posuzování jejich vývoje. Zatímco pro některé populace může nízká sňatečnost představovat ohrožení klasických hodnot manželství a rodiny, pro jiné je to naopak projev osobní svobody a pokročilosti dané společnosti. Procesům analyzovaným v této podkapitole bude věnován již jen omezenější prostor a slouží spíše jako doplňující informace k předchozím podkapitolám.
2.4.1.	Potratovost
Potratovost asi nejvíce z vedlejších demografických procesů souvisí s procesy demografické reprodukce. Přímo navazuje jak na porodnost, tak na úmrtnost. Její úroveň přitom souvisí se způsoby omezování plodnosti, s propagací a šířením antikoncepčních prostředků a s celkovým populačním klimatem v zemi. Je třeba rozlišovat potratovost umělou, závislou na volbě rodičů a potratovost přirozenou způsobenou zdravotním stavem rodičky či plodu. 
Umělá potratovost byla v ČR poměrně rozšířeným fenoménem zejména ke konci komunistického období. Během 90. let s rozšiřujícím se povědomím o různých formách antikoncepce a rodičovského plánování, došlo k jejímu výraznému poklesu. Hrubá míra potratovosti počítaná jako počet potratů na počet obyvatel kolísala od 70. do 90. let kolem 10 ‰. V roce 1995 už tento ukazatel klesl téměř na polovinu. Více vypovídající údaj, vztahující počty potratů k počtu narozených dosáhl na konci komunistického období hodnot okolo 93 %, což v praxi znamenalo, že na 100 narozených dětí připadalo 93 potratů. Tento ukazatel již do poloviny 90. let klesl na 61 % a v roce 2003 na 45 %. Konečně posledním a asi nejvíce vypovídajícím ukazatelem je úhrnná umělá potratovost, tj. průměrný počet umělých potratů na jednu ženu během reprodukčního období. Ten ještě v roce 1990 dosahoval v ČR v průměru hodnoty 1,55, ovšem již v roce 1995 byl na úrovni 0,68 a v roce 2003 klesl již na 0,39. Středočeský kraj se v tomto ukazateli od průměru téměř neodchýlil a dosáhl úrovně 0,40. 
Tabulka 5: Ukazatelé potratovosti v Berouně v průběhu 90. let
rok	1991	1993	1995	1997	1999	2001	
UPT 	245	142	98	90	66	68	
narození celkem	235	194	156	169	181	143	
UPT/narození (%)	104	73	63	53	36	47	
Zdroj: Vývoj základních demografických ukazatelů ve vybraných městech ČR (1919-2002)

Na úrovni samotného města Berouna můžeme vycházet pouze z absolutních údajů. Počty potratů zde v průběhu 90. let zaznamenaly obdobný vývoj jako v celé České republice. V absolutních počtech došlo k poklesu zejména mezi lety 1991 a 1996, kdy z původního počtu okolo 300 potratů ročně došlo ke snížení řádově na 100 potratů za rok. Tato úroveň s menšími či většími výkyvy zůstává nezměněna i na začátku 21. století. Soustředíme-li se pouze na umělá ukončení těhotenství (UPT), pak ze zhruba 250 UPT v roce 1991 došlo k poklesu až na 60-70 UPT.  Tato úroveň se udržuje zhruba od roku 1999 až do dneška. Pokud vztáhneme počet UPT k celkovému počtu narozených v Berouně, docházelo mezi lety 1991-2000 ke stabilnímu poklesu z hodnot  kolem 104 UPT na 100 narozených až na 36. Od té doby došlo k mírnému nárůstu a stabilizaci pod úrovní 40 UPT na 100 narozených. V současné době tedy umělá potratovost nedosahuje vysokých hodnot a naopak došlo k jejímu prudkému snížení a stabilizaci na relativně nízké úrovni, a to platí jak pro Českou republiku, tak pro Středočeský kraj a město Beroun.
2.4.2.	Sňatečnost
Sňatečnost je proces závisející jednak na demografických předpokladech (počet sňatkuschopného obyvatelstva), jednak na rodinné legislativě a konečně na osobních preferencích jedinců dané populace. V ČR obecně platilo, že během komunistického období se sňatečnost udržovala na vysoké úrovni. Na tisíc osob připadalo řádově 9 sňatků (hrubá míra sňatečnosti). Typickým znakem zároveň byl poměrně nízký věk při prvním sňatku. V průběhu 90. let došlo ke snížení celkové sňatečnosti a zároveň ke zvýšení průměrného věku při prvním sňatku u mužů i u žen. Hrubá míra sňatečnosti klesla již v polovině 90. let na 5 ‰ a průměrný věk při prvním sňatku stoupl mezi lety 1990-95 u mužů z 24 let na 27 a u žen z 21,5 roku na 24,7. Tento průběh odpovídá společenským změnám, které s sebou přinesly změny v hodnotové orientaci, projevující se mimo jiné zvýšením počtu nemanželských soužití a odkládáním manželství do vyššího věku, např. na úkor kariéry. Obecně však platí, že podobně jako u porodnosti, došlo k největšímu poklesu sňatečnosti ve druhé polovině 90. let a od té doby došlo k mírnému nárůstu.
Úroveň sňatečnosti nezaznamenává na regionální úrovni větší výkyvy. Zajímavé je, že v roce 2003 byla nejvyšší sňatečnost zaznamenána v Praze, což bylo zřejmě způsobeno dočasným nárůstem počtu sňatků po předchozím období jejich odkladů. Úhrnná sňatečnost svobodných žen počítaná jako podíl žen, které do věku 50 let uzavřely alespoň jeden sňatek, zde dosáhla 0,49. Průměr v ČR byl 0,45 a ve Středočeském kraji 0,46. Průměrný žen věk při sňatku byl ve stejném období v ČR 25,7, ve Středočeském kraji 25,4 a pro zajímavost v Praze, která se vymyká zbytku republiky 27,0. I z tohoto údaje vyplývá, že regionální rozdíly jsou poměrně nízké a hodnota za Středočeský kraj se velmi blíží celostátnímu průměru.
Tabulka 6: Ukazatelé sňatečnosti v Berouně v průběhu 90. let
rok	1991	1993	1995	1997	1999	2001	
počet sňatků	123	113	98	105	90	91	
sňatky/obyvatele (‰)	6,82	6,31	5,50	5,92	5,10	5,21	
Zdroj: Vývoj základních demografických ukazatelů ve vybraných městech ČR (1919-2002)

V samotném městě Berouně docházelo v 90. letech v absolutním vyjádření k nerovnoměrnému poklesu počtu sňatků. Z úrovně přes 120 sňatků za rok počátkem 90. let, se současná hodnota ustálila kolem 100 sňatků za rok. Pro alespoň hrubé relativní vyjádření jsme použili hrubou míru sňatečnosti (počet sňatků na 1000 obyvatel). Tato míra klesla z hodnot kolem 7 promile na začátku 90. let na cca 5,5 promile na začátku tohoto století. I zde se potvrdil trend k mírnému nárůstu v posledních letech.
2.4.3.	Rozvodovost
Úroveň rozvodovosti je podobně jako u výše popisovaných demografických procesů závislá na celé řadě sociálně-kulturních faktorů, ale také na úrovni sňatečnosti a například i rozvodové legislativě. Je známo, že vysoká rozvodovost byla jedním z typických rysů konce komunistického období u nás. Hrubá míra rozvodovosti vztahující počty rozvodů na obyvatele dosahovala v roce 1990 3,09 ‰ a index rozvodovosti, vztahující počet rozvodů na počet sňatků 35,2 %. Na rozdíl od potratovosti nedošlo po roce 1989 u rozvodovosti k jejímu snížení – v roce 1995 se hrubá míra rozvodovosti držela nad 3 ‰ a index rozvodovosti stoupnul na 56,7 %. Tak výrazný nárůst ovšem není způsoben čistě nárůstem rozvodů, ale do velké míry také poklesem sňatečnosti popisovaným výše. S další liberalizací legislativy a rostoucí tolerancí společnosti vůči rozvodům, došlo v průběhu celých 90. let k nárůstu rozvodovosti a pokračoval tak trend nastavený již v předchozích desetiletích. V roce 2003 dosáhla úhrnná rozvodovost, tedy podíl manželství končících rozvodem, v ČR již 48 %. Středočeský kraj je v tomto směru jedním z krajů s nejvyšší rozvodovostí. Úhrnná rozvodovost zde dosáhla 53 % a vyšší hodnoty byly zaznamenány pouze v Karlovarském a Ústeckém kraji.
Tabulka 7: Ukazatelé sňatečnosti v Berouně v průběhu 90. let
rok	1991	1993	1995	1997	1999	2001	
počet rozvodů	103	91	87	93	48	55	
hrubá míra rozvodovosti (‰)	5,72	5,08	4,89	5,24	2,72	3,15	
index rozvodovosti (%)	83,7	80,5	88,8	88,6	53,3	60,4	
Zdroj: 	Vývoj základních demografických ukazatelů ve vybraných městech ČR (1919-2002)
Pozn: 	index rozvodovosti – udává poměr počtu rozvodů k počtům sňatků v daném roce
	hrubá míra rozvodovosti – podíl počtu rozvodů na 1000 obyvatel 
Za Beroun bohužel nemáme, vzhledem k dostupnosti dat, k dispozici vývoj úhrnné rozvodovosti, která poskytuje nejobjektivnější data. V tabulce jsou tedy alespoň prezentovány vedle absolutního počtu rozvodů v jednotlivých letech i hrubá míra rozvodovosti a index rozvodovosti. Oba tyto ukazatelé po většinu devadesátých let kolísaly s tím, jak kolísal počet rozvodů v jednotlivých letech. K poměrně dramatickému vývoji však došlo kolem roku 1999, kdy z roku na rok došlo k poklesu počtu rozvodů v Berouně téměř na polovinu. Od té doby došlo k drobnému nárůstu. Absolutní počet rozvodů se tak v posledních letech pohybuje kolem 60 ročně.
3.	Demografická prognóza
Tato demografická prognóza byla sestavena pro účely komunitního plánování v městě Berouně. Měla by tedy především odpovídat na otázky spojené s vývojem celkového počtu obyvatel a s hrubou věkovou strukturou populace. Tyto odpovědi by pak zodpovědným osobám ve městě měly umožnit lépe přizpůsobit strukturu sociálních služeb na území města potřebám současného i budoucího obyvatelstva.
Nejedná se o demografickou projekci vývoje obyvatelstva, tedy o analýzu toho, jak by se obyvatelstvo vyvíjelo, kdyby byly zachovány současné demografické ukazatele (především úmrtnost, porodnost a migrace). Proces demografického prognózování začíná totiž již stanovením předpokladů budoucího vývoje těchto charakteristik a teprve na základě toho se pak odhaduje budoucí vývoj populace. 
Jako horizont prognózy byl určen rok 2030. Jedná se tedy o prognózu střednědobou, která by měla mít dobrou vypovídací schopnost. Jak již bylo řečeno v úvodu, tvořit prognózy pro malé populace je obtížné. Reálný vývoj je zde velmi ovlivněn výkyvy z roku na rok, což ztěžuje odhad budoucího vývoje vstupních ukazatelů a celková velikost populace je snadněji ovlivnitelná exogenními vlivy (bytová či fiskální politika města, migrační tendence v sousedních regionech, apod.). Právě díky významnému vlivu těžko předvídatelných veličin, ztrácí prognóza v delším časovém horizontu své opodstatnění, protože pravděpodobnost správnosti predikce je již příliš malá. 
3.1.	Budoucí vývoj úmrtnosti
Stanovení předpokladů o vývoji úmrtnosti je relativně nejednodušší. Proces vymírání je totiž nejméně ovlivnitelný rozhodováním člověka a je tedy nejvíce závislý na přírodních pravidlech a genetické danosti. To ovšem neznamená, že by vývoj úmrtnosti nebyl ovlivňován vůlí jedince i společnosti. Zlepšování zdravotní péče na všech úrovních či přechod k principům zdravého životního stylu budou mít v tomto směru velký význam. 
Typickým jevem současného demografického vývoje v Evropě je tzv. proces demografického stárnutí. Jedná se o jev, kdy vlivem zlepšování úmrtnostních poměrů a prodlužování délky života roste podíl populace v postproduktivním věku (většinou se pod tímto termínem chápe věková skupina nad 65 let). Současně s tím dochází ke snižování porodnosti hluboko pod úroveň zachování přirozené obnovy populace, čímž dochází k poklesu počtu narozených dětí a dále se tak prohlubuje relativní význam nejstarších věkových skupin v populaci. To má samozřejmě mnohé dopady jak na politiku na státní úrovni (důchodová reforma, propopulační opatření), tak i na regionální či lokální úrovni. Města a regiony se již dnes musí připravovat na zvýšené nároky na kapacity v zařízeních pečujících o seniory a na současný relativní úbytek produktivní a předproduktivní složky populace (většinou chápáno jako obyvatelstvo mladší 15 let). Tento vývoj je nutno chápat do jisté míry za daný, protože podle současných znalostí neexistují prostředky, jak tyto tendence změnit, a to ani za výraznější podpory imigrace.
Při stanovování budoucího vývoje úmrtnosti jsme vycházeli jednak z údajů za celou Českou republiku, a jednak z údajů za Středočeský kraj. Základním ukazatelem úrovně úmrtnosti je tzv. naděje na dožití v době narození, která se udává zvlášť u mužů a u žen. Předpokládaný vývoj tohoto ukazatele do roku 2030 je zobrazen v následující tabulce.
Tabulka 8: Porovnání vývoje naděje dožití do roku 2030 mezi ČR a Středočeským krajem 
Středočeský kraj	2010	2015	2020	2025	2030	
naděje na dožití 
- muži	72,9	73,6	74,4	75,1	75,9	
- ženy	79,0	79,7	80,3	81,0	81,6	
Česká republika						
naděje na dožití
- muži	73,1	73,8	74,5	75,3	76,0	
- ženy	79,4	80,1	80,7	81,3	81,9	
Zdroj: ČSÚ

Údaje v tabulce potvrzují zlepšování úmrtnostních poměrů pro obě pohlaví. Ve všech obdobích předpokládá prognóza ČSÚ mírné zaostávání naděje na dožití ve Středočeském kraji za celostátním průměrem, a to u mužů i u žen. Na krajské i celostátní úrovni zároveň dochází ke  sbližování naděje na dožití mužů a žen. Tyto trendy jasně definují nadále se zlepšující úmrtnostní poměry. Důležitější je však fakt, že k tomuto nárůstu už na rozdíl od období 1991-2001 nepřispívá nejmladší věková skupina. Kojenecká úmrtnost je již v současnosti stabilizovaná na nízké úrovni (v roce 2002 to na celostátní úrovni bylo řádově 4 promile) a biologické zákonitosti již neumožní ji dále významněji snižovat. Z toho vyplývá, že prodlužování naděje dožití bude docházet zejména zlepšováním úmrtnosti v nejstarších věkových skupinách. U mužů budou k nárůstu nejvíce přispívat věkové skupiny 60-79 let, u žen především věkové skupiny nad 70 let. Stejný trend lze očekávat i ve městě Berouně. Předpoklady o úmrtnostních poměrech byly odvozeny od ukazatelů pro Středočeský kraj, které jsou z hlediska demografického stárnutí o něco málo příznivější než celostátní průměr.
3.2.	Budoucí vývoj plodnosti
Jak již bylo poukázáno v analýze současného vývoje plodnosti, dosáhla úhrnná plodnost v České republice svého minima v 90. letech, kdy se její hodnoty pohybovaly jen málo nad hodnotou 1 (1999 – 1,13). Uvědomíme-li si, že hodnota zajišťující prostou reprodukci populace je 2,1, pak je zřejmé, že podobně nízké hodnoty úhrnné plodnosti vedou při odhlédnutí od migrace v dlouhodobém horizontu k postupnému vymírání dané populace. Na druhou stranu však odborníci odhadují, že podobně nízké hodnoty nevydrží příliš dlouho. Poslední data tomu ostatně nasvědčují a vzrůstající tendence k rození více dětí je patrná již z vývoje úhrnné plodnosti v posledních letech. Tomuto vývoji odpovídají i předpoklady ČSÚ o budoucím vývoji úhrnné plodnosti. Ta by se podle střední varianty prognózy ČR měla do roku 1930 neustále zvyšovat. Stejně tak je tomu u údajů za Středočeský kraj, který si podle odhadů bude po celé studované období udržovat mírně nadprůměrné hodnoty úhrnné plodnosti.
Obdobně jako úhrnná plodnost by měl do roku 2030 stoupat i průměrný věk matky při porodu z dnešních hodnot okolo 27,8 roku na 29,4 v roce 2030. Kolem tohoto roku by ovšem měla začít stagnace a tento nárůst by už neměl dále pokračovat. Ostatně mnohem dramatičtější vývoj tohoto ukazatele jsme zaznamenali v průběhu 90. let, kdy za mnohem kratší období narostl věk matky při porodu o více než 3 roky z 24,7 v roce 1991.
Tabulka 9: Porovnání vývoje úhrnné plodnosti do roku 2030 mezi ČR a Středočeským krajem 
	2010	2015	2020	2025	2030	
Středočeský kraj	1,32	1,40	1,48	1,55	1,63	
Česká republika	1,30	1,38	1,45	1,53	1,60	
Zdroj: ČSÚ

Co se týče vývoje porodnosti, obdobný závěr jako u vývoje věku matky při porodu lze zobecnit na celou tuto oblast. Pro ovlivnění porodnosti na základě posunu v hodnotové orientaci či v ekonomických podmínkách stačí relativně krátká doba (ve srovnání např. s úmrtností), což se projevilo na dramatickém pádu porodnosti v průběhu 90. let. Takto razantní změny nelze již v následujícím období očekávat a situace kolem porodnosti by se měla přeci jen zlepšovat. Přestože se bude dále zvyšovat věk matky při porodu, úhrnná plodnost by měla do roku 2030 dosáhnout řádově 1,6 dítěte na jednu matku. To jsou hodnoty, které v dnešní Evropě patří spíše mezi ty vyšší a dosahují jich například ve Švédsku. Zajímavé je, že právě rok 2030 je považován za určitý předěl. Kolem tohoto roku by mělo dojít ke stabilizaci jak úhrnné plodnosti, tak věku matky při porodu. Tím by měla být z hlediska porodnosti definitivně ukončena etapa přechodu od východoevropského k západoevropskému modelu – tj. od modelu s vyšší plodností v nižším věku k modelu s nižší plodností a odkládanou do vyššího věku.
3.3.	Budoucí vývoj migrace
Jak už bylo několikrát v této analýze řečeno, je odhad migrace kritickým bodem celé prognózy a zejména to platí u relativně malých a zároveň otevřených populací jako je ta v Berouně.  Na vývoj migrace mohou mít významný vliv politická rozhodnutí, legislativní opatření, stejně tak jako módní trendy, změny v hodnotové orientaci či vývoj stavu životního prostředí. Tento komplexní soubor veličin je mimo současnou predikční schopnost běžného odborníka. V praxi pak například prognóza vývoje obyvatelstva ČR od ČSÚ z roku 2003 počítá ve své střední variantě s každoročním kladným saldem migrace ve výši 25.000 osob. Obdobné hodnoty na národní úrovni udává i prognóza populačního vývoje ČR vydaná Přírodovědeckou fakultou UK. Její autoři počítají kolem roku 2015 s poklesem migrace na úroveň 20.000 osob a pak s jejím opětovným nárůstem na řádově 25.000 osob kolem roku 2020 s jejím následným relativně stabilním vývojem.
Protože na úrovni Středočeského kraje jsme neměli k dispozici prognózované stavy migračního salda, vycházeli jsme při stanovování migrace pro vývoj v Berouně ze současného vývoje jak v celém Středočeském kraji, tak v samotném městě. Z analýzy vývoje migrace v posledních letech na úrovni města Berouna vyplynulo, že ačkoliv byly zaznamenány velké meziroční výkyvy a průměrné saldo migrace se od roku 1996 pohybovalo na úrovni méně než 1 promile, je v posledních letech přece jen patrný trend k výraznější převaze přistěhovalých nad vystěhovalými. 
Tento předpoklad byl podpořen i údaji ze Středočeského kraje, kde je od roku 1992 zaznamenáván kladný přírůstek migrací, který od roku 1998 dosahuje 5-6 promile. Je ovšem třeba si uvědomit, že většina těchto přistěhovalých osídlila nejbližší zázemí Prahy v souvislosti se suburbanizačními tendencemi od začátku 90. let do současnosti. To ostatně dokládá vývoj migrace v samotné Praze, která i přes svou vysokou migrační atraktivitu nejen v rámci ČR, ale i mezinárodně od roku 1998 neustále migračně ztrácí. Výjimkou byl rok 2002, kdy došlo k obratu v tomto vývoji. Na základě všech těchto údajů byly vytvořeny 2 varianty vývoje migrace. Tyto varianty pro jednoduchost počítají se stabilním pozitivním migračním saldem ve výši 50, resp. 100 osob ročně. Tyto hodnoty představují v jednotlivých obdobích 3 promile, respektive 5-6 promile migračního přírůstku ročně. Odpovídajícím způsobem se vyvíjí migrace v současnosti a nepředpokládáme žádný razantnější výkyv mimo tyto hranice. Rozhodně by mělo docházet spíše k pozitivnímu než negativnímu saldu migrace. Tyto varianty by mohly sloužit i jako podklad další rozhodování lokálních politiků a úředníků. Z těchto variant bude totiž jasně patrné, co jaké průměrné migrační saldo bude znamenat v celkovém vývoji obyvatel. Budou si tak moci na základě aktuálního vývoje verifikovat své předpoklady např. o potřebě výstavby nových bytů či vytváření kapacit ve školách nebo domovech důchodců. 
3.4.	
Výsledky prognózy
Tabulka 10: Vývoj celkového počtu obyvatel města Berouna do roku 2030
rok	Varianta 0	Varianta +50 	Varianta +100	
2005	17 414	17 514	17 541	
2010	17 259	17 607	17 955	
2015	17 055	17 648	18 241	
2020	16 780	17 611	18 443	
2025	16 416	17 477	18 538	
2030	15 973	17 252	18 532	
Zdroj: výpočet autorů

Jak z předchozí kapitoly vyplynulo, byla demografická prognóza Berouna počítána ve variantách. První z nich je nulová varianta bez uvažování migrace, která ukazuje jak by se populace ve městě vyvíjela pouze na základě současných předpokladů o budoucím vývoji plodnosti a úmrtnosti. Další varianty již s migrací počítají. Nízká varianta počítá se stabilním ročním přírůstkem 50 osob, vysoká varianta počítá s přírůstkem 100 osob ročně. Výsledky prognózy celkového počtu obyvatel pro jednotlivé varianty jsou obsaženy v následující tabulce.
Z údajů v tabulce je patrné, že co se týče celkového počtu obyvatel, je zapotřebí výraznějších migračních přírůstků, aby byl zvrácen negativní vývoj přirozenou měnou. Varianta 0 bez započítání migrace ukazuje, že v takovém případě by podle dnešních předpokladů klesl do roku 2030 celkový počet obyvatel pod 16 000. Tak nízký počet obyvatel byl na tehdejším území města Berouna naposledy v polovině 60. let minulého století. Varující navíc je, že se dynamika poklesu v tomto případě v průběhu času ještě zvyšuje. 
Varianta +50, počítající s migračním přírůstkem zhruba na úrovni přírůstku v Berouně v průběhu několika posledních let, již ukazuje, že v takovém případě by k dramatickému poklesu počtu obyvatel nedošlo. Tato varianta dokonce počítá s tím, že by mělo do roku 2015 docházet dokonce k mírnému nárůstu počtu obyvatel v souvislosti s migračními přírůstky. Po roce 2015 by však ani neustálý migrační přísun nebyl schopen převážit negativní vývoj přirozené měny obyvatel a docházelo by k postupnému poklesu až pod současný počet obyvatel v roce 2030. Tato varianta se jeví jako nejpravděpodobnější a z pohledu vývoje celkového počtu obyvatel ji lze hodnotit jako relativně příznivou. Vývoj dle této varianty by znamenal relativní stabilitu počtu obyvatel ve městě, která je z hlediska trvale udržitelného rozvoje vítaná. Nevyvolává žádné velké nároky na výstavbu dodatečných kapacit a na druhé straně neznamená vypořádávání se s nevyužívanými a chátrajícími nemovitostmi a infrastrukturou. 

Graf 3: Vývoj počtu obyvatel v Berouně podle tří variant v závislosti na úrovni migrace do roku 2030

Zdroj: výpočet autorů

S významnějším nárůstem obyvatel počítá varianta +100 počítající s migrací zhruba na současné úrovni současného migračního přírůstku v celém Středočeském kraji. V případě vývoje dle této varianty by až do roku 2025 docházelo k neustálému růstu počtu obyvatel až úroveň zhruba 18 500, která by převýšila i počet obyvatel Berouna v roce 1991. Nárůst obyvatel by byl zastaven právě kolem roku 2025 a do konce sledovaného období by došlo ke stabilizaci až mírnému poklesu. Tato varianta se jeví jako relativně nejpříznivější. Nepředpokládáme ovšem, že by se bez výraznější intervence a propulačních opatření ze strany městských představitelů migrační přírůstek udržel stabilně po dobu cca 25 let na tak vysoké úrovni. Nicméně pokud by současní představitelé města počítali ve výhledu s početním nárůstem města a návratem k počtům obyvatel na konci 80. let, pak je tato varianta jasnou odpovědí, jak velkým migračních přírůstků by bylo potřeba dosáhnout. 

Tabulka 11: Vývoj věkového složení obyvatelstva Berouna podle Varianty +50
	Varianta +50 - relativně	Varianta +50 - absolutně	
	0-14	15-64	65+	0-14	15-64	65+	
 2005	14,5	71,1	14,4	2 540	12 452	2 522	
2010	13,7	70,5	15,8	2 412	12 413	2 782	
2015	14,1	67,4	18,5	2 488	11 895	3 265	
2020	14,0	65,3	20,7	2 466	11 500	3 645	
2025	13,8	64,2	22,0	2 412	11 220	3 845	
2030	13,3	63,4	23,3	2 294	10 938	4 020	
Zdroj: výpočet autorů

Ještě zajímavější než celkový stav obyvatel je z hlediska komunitního plánování jejich věková struktura. Vzhledem k nízkým počtům v jednoletých věkových skupinách, prezentujeme výsledky prognózy vývoje věkové struktury v dělení na 3 základní věkové skupiny – předproduktivní, produktivní a postproduktivní. V tabulce je zobrazena nejpravděpodobnější varianta +50. U ostatních variant jsou relativní údaje pouze minimálně odlišné a absolutní údaje odpovídají celkovému počtu obyvatel. Z výsledných údajů je na první pohled patrné, že k nejvýznamnějším změnám dojde u postproduktivní složky populace. Komentář ale začněme u nejmladší složky obyvatel. U té bude do roku 2030 docházet k jejímu dalšímu poklesu v relativním a absolutním vyjádření. Zde nacházíme zdánlivý rozpor s předpovídaným nárůstem porodnosti oproti současnému stavu. Zdánlivost tohoto rozporu spočívá ovšem v tom, že do plodivého věku se budou dostávat málo početné generace narozené v době největšího poklesu porodnosti v průběhu 90. let. Tyto ročníky i přes relativně zvýšenou porodnost nebudou schopny zajistit rození počtů dětí zaznamenávaných v současnosti. Při podrobnějším pohledu na datovou řadu zjistíme, že pokles nebude rovnoměrný. Po výraznějším snížení podílu předproduktivní složky populace do roku 2010, dojde k jejímu dočasnému nárůstu do roku 2015, který však již bude následován dlouhodobějším poklesem. V roce 2030 se tak podíl dětské složky dostane v absolutním i relativním vyjádřením pod hodnoty roku 2010. Dá se však tvrdit, že nejvýznamnější změny týkající se podílu této složky populace proběhly již v průběhu 90. let a ve srovnání s ostatními složkami tak změny budou nejmenší. 
Ekonomicky nejvýznamnější skupina, kterou je produktivní složka, zaznamená v následujících letech poměrně významný a nepřetržitý pokles. V relativním vyjádření to bude pokles o téměř 8 % a v absolutních počtech téměř o 2 500 osob. Tento vývoj bude samozřejmě způsoben tím, že do důchodového věku budou dospívat silné ročníky, zejména z poválečné natalitní vlny. Na opačném pólu přitom tato složka bude již doplňována ročníky narozenými v období snížené porodnosti, které nebudou schopny úbytky početně doplňovat. Ilustrativně je to vidět na nejrychlejším poklesu produktivní složky v období mezi lety 2010 a 2020, kdy se do důchodového věku budou dostávat silně početně zastoupené ročníky narozené v letech 1945-1955. Po roce 2020, jak je patrné i z grafu, již dochází ke zpomalení úbytku produktivní složky. Tento úbytek bude mít zřejmě větší dopady na národní úrovni a ovlivňovat bude fiskální politiku státu a zejména důchodový systém. Jistě se však tento vývoj promítne i na lokální a regionální úrovni. Mimo jiné například i potenciálním nedostatkem pracovních sil.
Graf 4: Vývoj složení jednotlivých věkových skupin v Berouně mezi lety 2005-2030

Zdroj: výpočet autorů

Poslední složkou, jejíž vývoj ovšem bude asi nejvýznamnějším způsobem ovlivňovat život  nastupujících generací je postproduktivní složka. V analytické části jsme se zmiňovali o procesu demografického stárnutí populace, kdy dochází ke zmenšování porodnosti a snižování úmrtnostních poměrů s dopadem na prodlužování naděje na dožití. Zatímco k významnému poklesu porodnosti už z velké míry došlo, proces prodlužování lidského života není zdaleka ukončen a bude pokračovat i v následujících desetiletích. Reálným dopadem pak bude zvýšení podílu postproduktivní složky populace z necelých 15 % v roce 2005 na více než 23 % v roce 2030.  Při současném poklesu celkového počtu obyvatel to znamená nárůst počtu důchodců ve městě Berouně do roku 2030 o 1 500 osob. Dynamika tohoto nárůstu z pochopitelných důvodů kopíruje především dynamiku poklesu produktivní složky populace, takže k největšímu relativnímu nárůstu počtu seniorů dojde mezi roky 2010 a 2020. Vedle celkového nárůstu této složky populace je třeba si všimnout i změn v její vnitřní struktuře. Zatímco absolutně budou nejvíce přibývat obyvatelé ve věku 65-69 let, v relativním vyjádření budou nejrychleji stoupat nejstarší věkové skupiny. Podle prognózy Přírodovědecké fakulty UK by tak na národní úrovni měl do roku 2030 ve srovnání s rokem 2002 stoupnout počet lidí ve věkové skupině 85-89 více než 4x a ve věkové skupině 95-99 dokonce více než 6x. 
Pro hodnocení celkového zatížení ekonomicky produktivní složky obyvatel jsou počítány různé typy indexů. V tabulce jsou prezentovány index stáří a index ekonomického zatížení. Index stáří ukazující vzájemný vývoj nejstarší a nejmladší věkové skupiny dosáhl v roce 2030 hodnoty přes 175, což znamená, že v tomto roce bude o ¾ více seniorů než dětí a mládeže. Přitom podle údajů odhadovaných pro rok 2005, je dětská složka početnější. K výraznému zvýšení v prognózovaném období dojde i u indexu ekonomického zatížení, který porovnává neproduktivní a produktivní složku populace. Při troše zjednodušení lze tvrdit, že zatímco v roce 2005 připadá na 100 produktivních obyvatel v Berouně zhruba 40 neproduktivních, v roce 2030 už to bude téměř 58 osob.
Tabulka 12: Vývoj indexu stáří a indexu ekonomického zatížení
rok	2005	2010	2015	2020	2025	2030	
Index stáří	99,3	115,3	131,2	147,8	159,4	175,2	
Index ekon. zatížení	40,7	41,8	48,4	53,1	55,8	57,7	
Zdroj: 	výpočet autorů
Pozn.: 	index stáří – podíl věkové skupiny 65+ na 100 osob ve věkové skupině 0-14
	index ekonomického zatížení – podíl věkových skupin 65+ a 0-14 na 100 osob ve věkové skupině 15-64

4.	Shrnutí závěrů
Město Beroun by podle této prognózy nemělo v následujících desetiletích řešit obtíže spojené s výrazným celkovým přírůstkem nebo úbytkem obyvatel. Do roku 2030 by mělo docházet spíše k poklesu počtu obyvyatel ošem ne nějakým dramatickým způsobem. Reálný početní vývoj bude záležet hodně také na strategii směřování města. Pokud by město, například formou rozvinuté nabídky bytů či příznivým nastavením místních daní, lákalo nové přistěhovalé v masívnějším měřítku, je možné, jak potvrdila vysoká varianta prognózy, dosáhnout nárůstu a dokonce se dostat i na početní stav zaznamenaný na začátku 90. let. 
Téměř za jistou záležitost se však dá považovat negativní vývoj přirozeného přírůstku. Po celou prognózovanou dobu bude docházet k přirozenému úbytku populace zéjmena vlivem nízké porodnosti v kombinaci s málo početnými ročníky v plodivém období života. Vývoj přirozenou měnou budou ovšem narovnávat migrační zisky, které by se měly udržet na kladných hodnotách. Ovšem i při nejoptimističtější variantě počítající s ročními migračními  zisky až ve výši 100 osob se na konci prognózovaného období projeví nízká porodnost natolik, že začne docházet k postupnému poklesu počtu obyvatel.
K výrazným změnám dojde ve věkové struktuře. Tyto změny se budou týkat především výrazného nárůstu poproduktivní složky obyvatelstva a úbytku produktivní složky. I v rámci skupiny obyvatel 65+ přitom nejrychleji početně porostou starší věkové skupiny. K relativně nejmenší změně mezi jednotlivými složkami dojde u počtu dětí do 15 let věku. Relativně stabilní vývoj této složky populace vyplývá z trendů v 90. letech, kdy již došlo k jejímu poměrně výraznému poklesu vlivem nízké porodnosti. Porodnost jako taková bude mírně narůstat, ovšem vlivem nízkého početního stavu lidí v plodivém období života bude dětská složka ubývat, i když jen mírně. 
Právě výstupy ohledně vývoje věkové struktury jsou nejdůležitějšími podklady pro komunitní plánování. Bude potřeba počítat s velkým tlakem na zvyšování kapacit v různých typech domů pro seniory či domů s pečovatelskou službou. Obdobně porostou nároky na zajištění lékařské péče, kterou senioři využívají více než zbytek obyvatelstva. V oblasti bytové politiky poroste zájem o menší, snadno dostupné bytové jednotky, vhodné pro seniory na úkor velkoprostorových bytů a domů vhodných pro rodiny s dětmi. Naopak určitě nebudou potřeba další kapacity pro školská a předškolská zařízení. U dětí a mládeže lze počítat s poměrně nízkým úbytkem, takže současné možnosti by měly odpovídat i budoucím potřebám bez nutnosti výraznějšího rušení školských zařízení. 
Seznam použitých zdrojů:
Bilance počtu obyvatel ve městech České republiky v roce 2004. Praha, ČSÚ, 2005
Perspektivy populačního vývoje České republiky na období 2003-2065. Praha, DemoArt, 2004
Populační prognóza ČR do roku 2050. Praha, ČSÚ, 2004
Projekce obyvatelstva ČR do roku 2050. Praha, ČSÚ, 2004
Sociálně demografická analýza Středočeského kraje. Praha, Socioklub, 2004
Strategický plán rozvoje města Berouna. Praha, DHV CR, 2005
Vývoj základních demografických ukazatelů ve vybraných městech ČR (1919-2002). Praha, ČSÚ, 2004
Kalibová, K.: Úvod do demografie. Praha, Karolinum 1997